home
***
CD-ROM
|
disk
|
FTP
|
other
***
search
/
Chip 1996 April
/
CHIP 1996 aprilis (CD06).zip
/
CHIP_CD06.ISO
/
hypertxt.arj
/
9311
/
NOVEL1.CD
< prev
next >
Wrap
Text File
|
1995-04-19
|
26KB
|
427 lines
@VA Novell NetWare 3.11 felhasználói szemmel@N
@VNetWare alatt... -- I.@N
A Novell Inc. hálózati operációs rendszerei az IBM PC
számítógépek piacán vezetô szerepet töltenek be. Már fél
éve kapható a Novell NetWare 4.0, de a legtöbben még mindig
2.2-es vagy 3.11-es verzióval dolgoznak.
Cikkünkket azzal a szándékkal írtuk, hogy a felhasználók
kapjanak olyan átfogó tájékoztatást, amelyet a napi munka
során hasznosíthatnak. Kiemeljük a legfontosabb
felhasználói segédprogramokat és a rendszerfelügyelôi
teendôket. Teljes részletességgel egyik témakört sem
ismertetjük, hiszen a Novell Inc. a szoftvercsomagokhoz fél
könyvespolcnyi dokumentációt ad, és még ez sem tartalmazza
a munka során felmerülô problémákra az összes választ.
@VFelhasználói interface@N
Felhasználói interface-nek (shellnek) azt a programot
nevezzük, amelyen keresztül a felhasználó a hálózat
erôforrásait és szolgáltatásait igénybe tudja venni. A
shell a DOS operációs rendszer kiegészítése, így azzal
felülrôl teljesen kompatibilis. Ezért a felhasználóknak a
hálózatos munkához nem kell néhány parancsnál többet
megtanulniuk.
Viszont érdemes tudni, hogy a server merevlemezeire kissé
eltérô módon is hivatkozhatunk. Mivel egy hálózatban több
server is elôfordulhat, ezért elsôként a server nevét kell
megadni. A merevlemezek kötetekre oszthatók, vagy több egy
kötetbe sorolható (ez a DOS partíciókhoz hasonlít).
Második paraméterként a kötet azonosítóját, majd ezt
kettôsponttal elválasztva a szokásos elérési útvonalat kell
megadni. Például: FILESERVER1/SYS:USER\KARCSI\SZÅMLA.COM
-- a FILESERVER1 server SYS kötetének USER\KARCSI
alkönyvtárában hivatkozunk a SZÅMLA.COM file-ra. A
DOS-kompatibilitás miatt a köteteket és a könyvtárakat
meghajtónévvel lehet ellátni, így például ha az F: a
FILESERVER1/SYS:USER\KARCSI könyvtárat jelenti, akkor a
SZÅMLA programra az F:SZÅMLA.COM elérési úttal
hivatkozhatunk.
Fontos még, hogy a Novell operációs rendszerben tárolt
file-ok és alkönyvtárak sokkal többfajta attribútummal
rendelkeznek, ezeket csak hálózatos parancsokkal lehet
átállítani. A file-okhoz és az alkönyvtárakhoz csak azok
férhetnek hozzá, akik rendelkeznek megfelelô felhasználói
jogokkal.
Ahhoz, hogy a hálózat shell programja mûködjön, teljesülnie
kell néhány alapfeltételnek. A hálózatba kapcsolandó
munkaállomásba a fizikai kapcsolat megvalósításához be kell
helyezni egy hálózati kártyát. Ennek a kártyának a
feladata, hogy lebonyolítsa a gépek közötti adatcserét,
ezért megléte és hibamentes mûködése elengedhetetlen a
hálózat üzemeltetéséhez. Ugyanígy a kábelezés megvalósítása
és kifogástalan állapota is létfontosságú. Továbbá ahhoz,
hogy a hálózati kártyát használatba vehessük, el kell
indítani a hálózat telepítésekor létrehozott IPX.COM-ot, ez
biztosítja a kapcsolatot a felhasználói interface és a
kártya között. Az IPX.COM hálózati kártya specifikus, és a
létrehozásakor meg kell határozni a kártyára vonatkozó
fizikai adatokat (memória és I/O port címe, valamint a
megszakítás sorszáma). Léteznek olyan kártyák, amelyekhez
külön adnak meghajtóprogramot, ebben az esetben ezt érdemes
használni.
A felhasználói interface-t a NETx.COM nevû program
valósítja meg. A ""NET" után az @Kx@N jelenti az operációs
rendszer verzióját, tehát például MS-DOS 3.3-as operációs
rendszer esetén NET3.COM-ot kell használni. A tapasztalatok
szerint kerülni kell a különbözô verziójú operációs
rendszerek használatát, ugyanis az eltérô NETx.COM shell
programok változatos hibákat okozhatnak. Már létezik a
NETX.COM nevû program -- ez automatikusan alkalmazkodik az
operációs rendszer verziójához. Ennek a programnak van
EMS-be tölthetô EMSNETX.COM, és XMS-be tölthetô XMSNETX.COM
változata is. Bármelyik változatot indítjuk is el,
elôfordulhat -- például kábelhiba miatt --, hogy a server
nem elérhetô, ekkor a program hibaüzenetet küld. Sajnos az
MS-DOS 6.0 nem mûködik teljesen problémamentesen a Novell
hálózaton, ezért amíg a Microsoft megoldást nem kínál e
probléma kiküszöbölésére, alkalmazását hálózati
környezetben kerülni kell.
Ha az IPX-et és NETx-et elindította a felhasználó, már
""él" a hálózat, azaz a fizikai kapcsolat létrejött. A
server gép merevlemeze egy DOS által értelmezhetô logikai
azonosítószámot kap, aminek értéke mindig eggyel nagyobb a
CONFIG.SYS-ben megadott @KLASTDSRIVE=x@N-nél, vagy ha ez
nem szerepel a CONFIG.SYS-ben, alapértelmezés szerint a
hálózati meghajtó azonosítója F: (a továbbiakban az
egyszerûség kedvéért ezt vesszük alapértelmezésnek). Ahhoz
azonban, hogy a hálózatot használhassuk, be kell
jelentkeznünk, azaz egy program segítségével a server
tudtára kell adnia használati szándékunkat. Ez a LOGIN.EXE
programmal történik, ami a server gép SYS:LOGIN (SYS kötet
\LOGIN alkönyvtára) alkönyvtárában található. A belépni
szándékozó az F: meghajtó kiválasztásával az F:\LOGIN
alkönyvtárba jut, bejelentkezésig más hálózatos alkönyvtár
elérésére nem jogosult. A LOGIN program indítás után bekéri
a felhasználó nevét és a névhez tartozó jelszót. Több
server esetén paraméterként a server azonosítóját is meg
kell adni, illetve ha már egy serverre bejelentkeztünk, egy
másik serverre nem a LOGIN, hanem az ATTACH programmal
jelentkezhetünk be. A serverek nevei az SLIST-tel
listázhatók ki, ami szintén a SYS:LOGIN könyvtárban
található meg. A munka befejeztével adatbiztonsági
megfontolásokból ajánlatos a hálózatból kilépni, amit a
LOGOUT paranccsal tehetünk meg.
Sikeres bejelentkezés esetén végrehajtódik a közös és/vagy
a felhasználói Login Script. Ezután a felhasználó eléri
azokat az alkönyvtárakat és a bennük elhelyezkedô
file-okat, amikhez a rendszergazda hozzáférést biztosított.
Amennyiben valamelyik könyvtárhoz nem fér hozzá, és a munka
során ez szükségessé válik, vagy esetleg nem sikerül
belépnie a hálózatba, a rendszert üzemeltetô munkatárshoz
kell fordulni segítségért. Egy jól beállított hálózatnál a
felhasználónak azonban semmi más dolga nincs, mint hogy az
általa megszokott programokat használja. A fent leírt
bejelentkezési eljárást is általában batch program hajtja
végre, és csak a jelszót kell begépelni. Ennek ellenére
érdemes néhány segédprogramot átnézni, amivel kényelmesebbé
tehetjük munkánkat.
@VNyomtatás@N
A nyomtatás a legtöbb esetben a CAPTURE programnak
köszönhetôen teljesen automatikus, azaz bármelyik
programból használható a központi nyomtató. A CAPTURE
program a helyi munkaállomás nyomtatókimenetét átirányítja
a központi nyomtatóra, így minden lokális nyomtatóra
küldött anyag a hálózati printeren jelenik meg. A CAPTURE
sok esetben (a hálózat beállításától függôen)
bejelentkezéskor a Login Scriptbôl automatikusan
végrehajtódik, így a továbbiakban nincs is vele semmi
teendô.
Elôfordulhat azonban olyan eset is, amikor egy másik
nyomtatóra szeretnénk küldeni egy anyagot. Az NPRINT
programmal -- hasonlóan a DOS PRINT programjához --
szöveges file-okat nyomtathatunk a hálózati nyomtatóra. Az
alapértelmezett nyomtató (PRINTCON által definiált)
általában ugyanaz, mint amire eddig nyomtattunk, de
paraméterként megadhatjuk azt a nyomtatót -- a
printerservert (nyomtatókiszolgáló gépet) és a nyomtatási
sort --, amin a dokumentumot szeretnénk kinyomtatni.
Természetesen a PRINTCON által elôre beállított definíciók
is használhatók. Az itt beállított paraméterek csak egy
nyomtatásra érvényesek, amennyiben huzamosabb ideig szükség
van erre a beállításra, akkor ajánlott a CAPTURE
használata. A CAPTURE-nél is beállítható, hogy melyik
nyomtatóra irányítjuk át lokális nyomtatókimenetünket, de
ilyenkor a beállítás érvényes marad mindaddig, amíg ki nem
jelentkezünk a hálózatból. Ha a lokális nyomtatóra
szeretnénk kinyomtatni valamit, akkor az ENDCAP programmal
megszüntethetjük az CAPTURE program hatását.
Nyomtatáskor elôfordulhat, hogy hosszabb ideig nem jelenik
meg az anyag a nyomtatón. Ez általában a nyomtatásra váró
anyagok várakozási listára kerülése miatt fordulhat elô.
Egyrészt érdemes visszajelzést (Notify) kérni, így üzenetet
kapunk, ha kész a nyomtatás, másrészt használhatjuk a
PCONSOLE-t. Ez a menüvezérelt program lehetôvé teszi, hogy
információt kapjunk a kinyomtatandó anyagokról, illetve az
operátori joggal rendelkezô felhasználók ezeket
módosíthatják, törölhetik stb. (részletes leírását késôbb
ismertetjük).
@VÜzenetküldés@N
A Novell hálózat szolgáltatásai között szerepel az üzenetek
küldése is. A SEND paranccsal üzenetet küldhetünk bármelyik
hálózatba bejelentkezett felhasználó részére. A SEND
parancs után paraméterként meg kell adni a címzett nevét és
a szöveget, így egyszerre egy sornyi üzenet továbbítható,
ami a címzett képernyôjének alsó sorában jelenik meg. A
üzenet tartalmazza a feladó azonosítóját, a feladás idejét
és a közlendôt. Ez [Ctrl Enter] lenyomásával törölhetô le a
képernyôrôl.
Persze sokszor zavaró munkatársaink üzenete, és olyan eset
is elôfordulhat, hogy a magára hagyott gépen futó program
azért nem fejezi be a munkát, mert valaki üzenetet küldött,
és nincs aki [Ctrl Enter]-t nyomjon. Ezért az üzenet
fogadása letiltható a CASTOFF paranccsal, CASTON-nal pedig
újra engedélyezhetô.
Egy sornyi üzenet sajnos a legtöbb esetben nem elegendô,
ezért érdemes olyan programot vásárolni, amivel
elektronikus posta (E-Mail) valósítható meg. Ilyen program
a Microsoft Mail, a cc:Mail vagy a WordPerfect Office-ban
található levelezési rendszer.
A SEND címzéséhez tudnunk kell, hogy az illetô éppen
használja-e a hálózatot, vagy sem. Az aktív felhasználók
listája a USERLIST paranccsal jeleníthetô meg. A listában
szerepel a bejelentkezett felhasználók neve, logikai száma
és a bejelentkezés ideje. A felhasználó a saját nevét
csillaggal megjelölve láthatja, azonban nem ez az egyetlen
módja annak, hogy megtudja, milyen néven jelentkezett be a
hálózatba. Erre egy külön utasítás, a WHOAMI szolgál,
amivel nemcsak a USERLIST által közölt adatok kérdezhetôk
le. Különbözô opciók megadásával a csoporttagságok
(/Group), az egyenlô jogokkal rendelkezôk (/Security), a
felhasználható alkönyvtárak és az ezekhez tartozó
jogosultságok (/Rights), valamint a menedszseri jogkörök
(/Workgroup) is kilistázhatók.
@VJelszó@N
Olyan intézményekben, ahol az adatok nem publikusak,
érdemes idônként megváltoztatni a bejelentkezési jelszót.
Azok a felhasználók, akiknek a rendszergazda engedélyezi,
saját maguk állíthatják be jelszavukat a SETPASS
segítségével. A program bekéri a jelenlegi jelszót, csak
ennek ismeretében engedi azt megváltoztatni. A begépelt
szavak betûi helyett csillagok jelennek meg a képernyôn,
ezért az új jelszót ellenôrzésként kétszer egymás után kell
begépelni. Ha az elôször és a másodszor begépelt szavak nem
egyeznek meg, a jelszó a régi marad. Figyelem! Lehetôleg
mindig olyan jelszót válasszunk, ami nincs összefüggésben
személyünkel (például Kovács János ne válasszon magának
KOVÅCS, KOVI, JANCSI stb. szavakat). A jelszó legalább 5
karakter hosszú legyen, azt soha ne jegyezzük fel papírra,
inkább jegyezzük meg -- ha elfelejtjük, a rendszer
üzemeltetôje segít nekünk. Ezeket az óvintézkedéseket nem
kötelezô betartani, de ahol az adatok védelme
kulcsfontosságú (például állami szerveknél, bankoknál,
pénzintézeteknél és önkormányzatoknál), mindenképpen
érdemes odafigyelni ezekre.
@VFile mûveletek@N
A továbbiakban két olyan hasznos parancsot ismertetünk,
amelyek ugyan a DOS-ban is megtalálhatók egyszerûbb
formában, de a hálózat szempontjából mégis jobb, ha inkább
a Novellét használjuk. A DIR parancs Novellbeni
megfelelôje az NDIR. Az NDIR file-ok neveit listázza ki,
azonban az file összes hálózati attribútumát és öröklött
jogait meg tudja jeleníteni a képernyôn, válogatni tud a
bejegyzések tulajdonosai szerint, és a listázáskor
különbözô szempontok szerint sorba tudja rendezni a
file-okat. Különbözô opciókkal lehet paraméterezni. Az
egyik legérdekesebb opció az OWNER, amellyel a file-ok
tulajdonosai szerint válogathatunk, ily módon a saját
anyagainkat egyszerûen megkereshetjük. A SORT opció is
hasznos lehet, ha file-okat keresünk. Az opció után a
rendezési kulcsot adhatjuk meg, elôtte pedig egy REVERSE
opciót, amennyiben fordított sorrendben akarjuk a listát
elkészíteni. A rendezési kulcsok a következôk lehetnek:
tulajdonos (OWNER); hozzáférés ideje (ACCESS); módosítás
ideje (UPDATE); létrehozás ideje (CREATE); a file mérete
(SIZE). Ha nincs megadva kulcs, az NDIR file-név szerint
rendezve listázza ki az alkönyvtár tartalmát.
Amíg az NDIR csak hasznos információkat szolgáltat, addig
az NCOPY-nak gyakorlati jelentôsége is van. Az NCOPY
hasonlóan a DOS-os megfelelôjéhez, a COPY-hoz, file-ok
másolására szolgál. A hálózatban a COPY parancs is
tökéletesen mûködik, azonban serverrôl serverre másoláskor
az NCOPY gyorsabb, mivel ilyenkor nem szükséges, hogy a
mûvelet a munkaállomás memóriájának felhasználásával
történjen.
@VA rendszergazdák teendôi@N
A rendszergazdák feladata a hálózat üzemeltetése. Munkájuk
során sok olyan programot kell használniuk, amit más
felhasználók is használhatnak. A legtöbb programot azonban
más felhasználók legfeljebb információk lekérdezésére, vagy
egyes saját paramétereik átállítására használhatják, a
rendszergazdák ezzel szemben a hálózaton belül bárkinek és
bárminek megváltoztathatják a paramétereit. Fontos
megjegyezni, hogy a Novell 3.11-ben alapértelmezésben a
SUPERVISOR nevû felhasználó rendelkezik ilyen jogkörrel.
Azok, akik SUPERVISOR névvel jelentkeznek be a hálózatba
akár használhatatlanná is tehetik a rendszert, ezért
ajánlatos az alábbi eljárást biztonsági okokból
végigcsinálni. Mivel a hálózat telepítése után egyetlen
felhasználónak sincs jelszava, bárki bejelentkezhet
SUPERVISOR-ként. Ezért mindjárt elsô lépésben érdemes
jelszót rendelni a SUPERVISOR névhez, és létrehozni egy
saját felhasználói nevet, majd ezt SUPERVISOR-i jogkörrel
felruházni. A továbbiakban csak ezzel a saját --
SUPERVISOR-i jogokkal rendelkezô -- névvel kezeljük a
hálózatot! Ezzel az eljárással elkerülhetünk egy sor
kellemetlenséget, amit az emberi tévedés elôidézhet . A
SUPERVISOR jelszavát a már említett biztonsági okokból
célszerû gondosan elzárt borítékban ôrizni.
@VA SYSCON segédprogram@N
Talán az egyik leggyakrabban használt segédprogram a
SYSCON, amivel a számlázási paraméterek, server-,
felhasználói és csoportinformációk, valamint egyéb
rendszerbeállítások kérdezhetôk le, illetve változtathatók
meg. A program teljes mértékben menüvezérelt.
Az @KAccounting@N (számlázás) olyan lehetôséget kínál a
server üzemeltetôinek, amit ma Magyarországon kevesen
használnak ki. A rendszer server szolgáltatásait igénybe
vevô felahsználóknak számlát tud készíteni, így könnyen
elszámolhatók ezen felhasználók fizetési kötelezettségei.
Ez a lehetôség azonban nemcsak fizetô szolgáltatásokra
használható, hanem ennek segítségével fény derülhet arra
is, ha valaki vagy valakik intenzívebben használják a
hálózatot. îgy az információ birtokában a hálózat
bôvítésekor megfelelô fejlesztési stratégiát lehet
kidolgozni. Különbözô szolgáltatásokhoz (olvasás, írás,
serverhasználat, lemezhasználat, rendszerhívás) más-más díj
szabható meg a hét napjaira és azon belül, félórákra
lebontva. A díjakat hányados formában kell megadni. A
számla a rendszerfelügyelôk számára hozzáférhetô az ATOTAL
és a PAUDIT programok felhasználásával.
A @KChange Current Server@N menüponttal választhatjuk ki az
alapértelmezés szerinti servert. A menüpont kiválasztásakor
egy lista jelenik meg, amiben azoknak a servereknek a nevei
láthatók, amikbe már bejelentkeztünk. Az <Ins> billentyûvel
további serverekbe léphetünk be, illetve <Del> -lel abból a
serverbôl léphetünk ki, amelyen éppen a kurzor áll.
A hálózatba kapcsolt serverekrôl a @KFile Server@N
@KInformation@N menüpont kiválasztásával kaphatunk
információt. Azt a servert, amire kíváncsiak vagyunk
listából, választhatjuk ki, majd az információk egy
ablakban jelennek meg: a server neve; a NetWare verziószáma
és sorozatszáma; az SFT (System Fault Tolerance -- hibatûrô
képesség) szintje; a TTS felirat, ha a serveren használják
a TTS-t (Transaction Tracking System --
tranzakciónyomkövetô rendszer); a felhasználók maximális
száma; a bejelentkezett felhasználók száma; a kötetek
maximális száma; a hálózat azonosítószáma és a hálózati
csomópont száma.
A @KGroup Information@N kiválasztásával a csoportokra
vonatkozóan információkat kérhetünk le, illetve a
jellemzôket megváltoztathatjuk. A menüpont kiválasztásakor
megjelenik a létezô csoportok listája (új rendszer esetén
csak az EVERYONE). Az új csoportokat [Ins-tel vehetjük
fel, és a feleslegeseket [Del@N-lel törölhetjük. A csoport
kiválasztása után megjelenik egy menü, amivel elvégezhetôk
a csoportbeállítások. Beállítható a teljes név, a csoport
által menedzselt felhasználók és csoportok, a csoportot
menedzselô felhasználók és csoportok, továbbá a csoport
tagjai, az alkönyvtárjogosultságok és a file-jogosultságok.
A csoport tagjai alapértelmezésben rendelkeznek az itt
beállított jogosultságokkal. A menedzser kisebb
rendszerfelügyelônek fogható fel. Az általa menedzselt
felhasználók jogait oszthatja ki a számára megadott
jogkörön belül, felhasználókat törölhet ki a listából, de
újat nem hozhat létre. Például a rendszergazda egy-egy
alkönyvtárat biztosíthat az egyes osztályok részére, amin
belül az osztály munkatársainak jogait az osztályon dolgozó
hálózati menedzser úgy osztja be, ahogy akarja. îgy a
hálózaton belül is kialakítható fônök-beosztotti viszony.
Ugyanitt kérdezhetô le a csoport azonosítószáma, és hogy
konzol operátor-e (a konzol operátor az FCONSOLE-lal
lekapcsolhatja a file-servert).
A @KUser Information@N hasonlít az elôzô menüponthoz. A
felhasználó listából történt kiválasztása után beállítható
annak teljes neve, a felhasználó által menedzselt további
felhasználók és csoportok, a felhasználót menedzselô
felhasználók és csoportok, a csoport tagjai, az
alkönyvtárjogosultságok és a file-jogosultságok. Ezenkívül
megadható a bejelentkezési korlátozás, a bejelentkezési
jelszó, hogy mely csoportokba tartozik a felhasználó, a
teendôk illegális belépési kísérletek esetén, a
jogazonosság más felhasználókkal és csoportokkal (a
SUPERVISOR-i jogazonosság itt állítható be),
állomáskorlátozások, idôkorlátozások és lemezkorlátozások.
A felhasználó egyedi Login Scriptje is itt hozható létre
illetve itt módosítható. A Login Script tartalmazza a
bejelentkezéskor végrehajtandó programok listáját (hasonlít
a DOS AUTOEXEC.BAT file-jához). Néhány fontosabb Login
Scriptben használatos parancs: ATTACH (másik szerverre
történô bejelentkezés); DISPLAY (file kilistázása
képernyôre); IF...THEN (elágazás); #programnév
(kettôskereszt -- külsô program indítása); MAP (hálózati
meghajtók DOS azonosítókhoz rendelése és PATH-ba
beszúrása); WRITE (szöveg megjelenítése a képernyôn. A
Login Scriptben használhatók rendszerváltozók, amelyeket az
IF...THEN, a WRITE és a MAP parancsoknál alkalmazhatunk.
Ilyenek a LOGIN_NAME (bejelentkezési név), a FULL_NAME
(felhasználó teljes neve), a GREETING_TIME (napszak) vagy
az OS_VERSION (operációs rendszer verziója). Sem a összes
parancsot, sem az összes változót nem ismertettük, hiszen
ezek megtalálhatók a Novell kézikönyveiben.
A SYSCON fômenüjébôl kimaradt még a @KSupervisor Options@N.
Ezt a menüpontot csak a SUPERVISOR-i jogkörrel rendelkezô
felhasználó használhatja. Itt állítható be az
alapértelmezett bejelentkezési korlátozás, az
alapértelmezett idôkorlátozás, a server-konzol kezelôk, az
illegális belépésfigyelés, és a csoportmenedzseri
(Workgroup Manager) jogkörök. A csoportmenedzser hasonló
tevékenységet tölt be, mint a menedzser, azonban új
felhasználókat is felvehet a listába. A csoportmenedzserek
minden olyan felhasználó jogait (meghatározott jogkörön
belül) beállíthatják, akit ôk vettek fel. Ebben a menüben
szerkeszthetô a server AUTOEXEC.BAT-ja, amiben a konzolról
begépelhetô utasítások állnak: a server merevlemezének
használatba vétele, a hálózati kártya meghajtóprogramja,
printerserver indítása stb. Az utasításokat a server
induláskor sorra végrehajtja, a munka során fellépô hibákat
pedig szövegfile-ba naplózza. A naplófile tartalma is a
Supervisor Options menüben tekinthetô meg.
A következô részben a folytatjuk a supervisori feladatok
ismertetését, és sorra vesszük a fontosabb
segédprogramokat.
@KRudnai Tamás@N